Helikopterskikjøring i Bulgaria.
Alpehytta hadde senger som i et sovjetisk fengsel.
Men snøen... Fy søren.
–Var din første jobb i oljen? –Nei. Mine foreldres teppebutikk.
–Olje var bare en flekk for meg. –Og han ville bare ta med jenter dit.
Jeg dreper broren min for at han fortalte deg det.
–Hva stoppet de planene? –Iblant må man gå sin egen vei.
–Butikken brant. –Det også.
Jeg var 26, ufaglært og ville spise verden til frokost.
Jeg fikk jobben å ta hånd om slam fra en gummifabrikk utenfor Cleveland.
Sjefen ba meg ta noen snarveier, og elva tok fyr.
Jeg ble sparket, selv om jeg jobbet for fyren, som jobbet for fyren.
–Poenget... –Det er bedre å være fyren.
Det er min vanlige vits, men for å vise jeg kan overraske–
–er poenget at alle må tåle nedturer før vi kan komme til vår rett.
Det gjør målet enda bedre.
Så du er forelsket i datteren min?
–Vil du ikke vite svaret? –Han er umulig. Ignorer ham.
–Og hun er et eple fra treet. –Jeg hilser på Graham.
Få ham til å jobbe til en forandring. Han skal fikse Jeepen min.
Jeg elsker datteren din, for hun er blant annet skeptisk, som deg.
Hvordan vil du forsørge henne?
Hun godtar ikke hjelp fra meg mens jeg lever.
Pengene hun får som journalist, er ikke nok for to.
–Jeg vurderer flere alternativer. –Hva med olje?
Olje handler bare om å grave i fortiden.
Å forsyne verden med kraft er ikke interessant?
Med overflod på horisonten vil innovasjonen gå tregt.
–Jeg hadde diversifisert. –I hva da?
Noe fremsynt med potensial til å forandre alt.
Det er fortsatt teknologi og vil være det til det motbevises.
Her er hva jeg tenker, Joe.
Med din brokete bakgrunn, og det er en fin måte å si det på–
–har du ikke mange alternativer, innen teknologi eller annet.
Med dine usle attester vil du slite med å få jobb som vaffeljern–selger.
–Vil du virkelig gjennomgå det? –Hva som enn kreves.
Det er bare fakta. Du får ikke ny jobb lett.
Om jeg ikke er tydelig nok, tilbyr jeg deg en.
–Jeg ser ikke etter almisser. –Og jeg vil ikke gi deg noen.
I dag er det drømmelab–dag. Ikke mer snakk, bare handling.
Kanskje jeg lærer meg C. Maskinvare er ikke alt.
I fritiden vil jeg lære å lage mat. Ordentlig. For oss alle.
–Noen preferanser? And à l'orange? –Ja. Hva? Fant du...?
–Er alt i orden? –Ja...på en måte.
Jeg dro til banken i går for å øke Mutinys kredittramme. Han bare lo.
–Hvor mye trenger dere? –Du har ikke råd.
–Det er det fancy varaformenn er til. –Ja, om vi kan overtale ham.
Uten mer data vil han steile over vekstprognosen vår.
Presentasjonene dine var supre i TI. Bare gå inn og snakk med selvtillit.
En skulle tro huset brant. Kommer flygende!
Det må være rekursivt. Du trenger aldri å forgrene.
–Jeg prøver å hjelpe grafikken. –Selv om nettverket krasjer?
–Lag en ny revisjon til i kveld. –Cameron, det er oppe.
–Hvorfor er ikke sekvensen ferdig? –Cameron, vi er live.
–Hva? –Frittstående meldingssystem.
Vi kaller det Mutiny Community, men er åpne for noe friskere.
–Hvor mange timer tok dette? –Ikke for mange.
–Donna, vi ligger bak med spillene. –Vent, vår første bruker.
"Ikke noe spill, bare prat. Hei, hvordan står det til?"
Ok, kan dere fullføre spillkoden nå, det vi gjør her i firmaet?
Herregud, jeg forventet ikke konfetti, men kan trenge en stol.
Herregud...
I første fengselsopprør brakk jeg anklene. De traff meg med vannkanon.
De spylte meg av en gangbro i andre etasje. Rett ned i betongen.
Går dere på det? Herregud, hva er i veien med dere?
–Bosworth. Møt legenden, Arki. –Ja visst...
–Når slapp du ut, Boz? –Jeg gravde meg ut...
...men måtte finne en dusj. Jeg er klar. Nå setter vi i gang.
–Hvor sitter jeg? –Vent, jobber du her nå?
Ja, jeg signerte som ansatt nummer 17.
–Lærte du maskinskriving i fengsel? –Din jævel.
Jeg kan sitte der.
–Har du blødd neseblod før? –Ikke siden Garrett Faloona slo meg.
Andre symptomer? Hodepine, kvalme, ømme ledd, noe sånt?
Nei, egentlig ikke. Jeg mener... Jeg...
Da vi bygget en datamaskin under tidspress, brukte jeg litt kokain.
–Ok, hvor lenge og hvor mye? –To–tre måneder.
Jeg vet ikke. Når vi trengte det. Vi var under press, så...
Kokain kan svi nesehinnen, om du ikke dør av infarkt eller slag først.
Nei, jeg stoppet for tre måneder siden. Jeg er...
Jeg vil nødig se døtrene dine vokse opp uten far. Det ville vært trist.
Jeg er ikke en av dem som lett blir avhengig av ting.
Det kan jeg love deg.
–Du kunne sagt det. –Vi var leie av å leke sjef.
Han kan avlaste oss. Han drev Cardiff i 22 år.
Mutiny er ikke Cardiff. Det er hele poenget.
Han er straffedømt, det er ikke smart når vi søker finansiering.
Sløser du det lille vi har på en som ikke kan skille bitmap fra baud?
Ikke sett det vi bygger på spill fordi du synes synd på ham.
Han blir, Donna.
Vi snakket om at kommunikasjon er nøkkelen.
Dette er ikke det vi snakket om.
–Hva? –Jeg tenkte på jobben din far tilbød.
Ja. Jeg er fortsatt sint på ham. Et klassisk Jacob Wheeler–bakhold.
–Hva om jeg aksepterte den? –Hvorfor skulle du det?
Du kalte det et mausoleum. "Et firma bygget på fossiler."
Ja, men jeg har lest mye. 3D data– modellering revolusjonerer bransjen.
Det endrer hvor og hvordan man borer. Jeg kan ta Westgroup inn i fremtiden.
–Hva med de andre jobbene? –Det førte ingen vei.
Det er ingen grunn til å jobbe for din fars oljeselskap...
–...men jeg er genuint interessert. –Eller bare lei av å vente.
Unnskyld.
Jeg vet at det siste året har vært veldig vanskelig for deg.
Men da du sa at du ventet på kontakt, trodde jeg ikke at du mente fra far.
–Om dette er for rart, kan jeg vente. –Nei, nei.
Jeg vil ikke at du er ulykkelig. Og vi ville måtte flytte til Dallas.
Ville det gjort deg ulykkelig?
Joe...
Hvis du vil ha jobben, denne jobben, ta den.
Selvsagt, ta den.
–Én inntekt, vår månedlige... –Unnskyld, Donna.
–Jeg siktet på... –Kan dere ta det utenfor?
–Med nok... –Donna, det er mannen din.
–Hei, Gordon. –Hører du? Gjett hva jeg gjør.
–Bruker et modem? –Ja, men hvordan?
Kan jeg ha skaffet nok en telefon– linje, så vi kan gjøre begge deler?
Ja, det stemmer nok.
–Hvordan gikk møtet? –Det er om én time. Jeg må gå.
Vil du ta innsalget med meg? Eller kanskje jeg kan hjelpe...
Beklager, jeg elsker deg. Vi sees hjemme, ok?
Å jaså, vil du leke, lille mann?
Hva? Nei. Du kan umulig ha skutt først.
Jeg skjøt 100 ms etter spillstart.
–Hallo? –Stan, Gordo her. Hva gjør du nå?
Bra, jeg er ikke for sen.
En idiot snublet og sendte tre XT–er flygende.
Heldigvis stoppet en stabel pizzaesker fallet.
–Hva? –Byttet du? Skulle jeg kle meg sånn?
Skulle jeg kle meg uformelt? Kanskje de vil ha opprørsk.
Eller de vil ikke investere om du har hull i jeansen.
Miss Howe og miss Clark? Mr. Bondham tar imot dere nå.
Dere har sjakk, dam, backgammon, "Tank Battle" og "Parallax".
Jeg ignorerer de tre første, for hvem bryr seg?
Det er to spill på 15 måneder. Ikke noe hastverk.
"Parallax" har 21 kapitler, hvert med en helt annerledes verden.
Nevøen min ble hektet. Derfor er dere her.
Men så ble han lei rundt kapittel 13, da de store isblekksprutene...
...spiste eskimopalasset...
Det var gøy å spille med andre, men selve spillet...
Det er ikke så bra som Ataris.
Om nevøen din forsto koding bedre, ville han synes at det var kult.
Kassettspill kan se bedre ut en stund, men nettspill er fremtiden.
–Bare om det er lønnsomt. –Nettopp. Derfor er vi her.
Nettverket er overbelastet, så vi får ikke nye abonnenter.
Bare 10 % av amerikanere har PC–er. Bare 15 % av dem har modem.
For ikke å nevne at dere bare er på Commodore.
Hvordan vet dere at det er nok brukere til at vi kan tjene rått?
Forespørsler i butikker, rykter. Det er en verden av data.
Ja, hvordan kan jeg motsi sånne bevis?
–Om vi kunne kjøpe 10 11/750–er... –35 000 per stykk. Brukt.
32 pluss driften til slutten av budsjettåret...
–Hva med barn? –Unnskyld?
Har dere eller vil dere ha barn?
–Nei. –To. Hva har det med saken å gjøre?
Når jeg investerer, satser jeg ikke på en idé, men folk.
Suksess er ingen søndagstur, ingen gjøremålsliste.
Hvis dere to virkelig skal drive dette–
–må jeg vite at dere er forpliktet, langsiktig.
Selv over... biologiske nødvendigheter.
Skal du gi oss pengene, eller ikke?
–Joe MacMillan? –Ja. Hei.
Eugene Bowdich. Velkommen til Datainntasting.
Jeg ble orientert på 23 og ble bedt om å gå til B2. Det må være en feil.
Det er ingen feil. Du er her.
Westgroup Energy er morselskapet til ni heleide datterselskaper.
Og vi håndterer datainntastingen for alle.
Fargekodete kurver tilsvarer ulike inndata.
Digitaliseringen av firmaets papirer ble påbegynt i 1974.
Siden da har vi gjort store fremskritt.
–Vet Jacob at jeg skal gjøre dette? –Mener du Jacob Wheeler?
–Glem det. –Ok. Noen spørsmål?
Så, det...
...gjøres for hånd?
Nei, vi bruker optisk tegn– gjenkjenning, som rettes for hånd.
Til særlig dårlige bilder, kan du få bruke den store maskinen der.
Men du må spørre meg først, ok?
–Ok? –Ok.
Ok. Stemple ut på slutten av skiftet, og vi holder toalettet ryddig.
Jeg stoler på at du føyer deg.
Dø, dø, dø, din ekle svinhund! Ta den! Ta den!
–Du vil ødelegge tastaturet. –Ser du?
Du burde ha vært død. Det er som om timingen er feil.
Vi spiller igjen. Det er mer i skuffen.
Nei takk, jeg er overrasket over at du...
Jeg trodde at det var et engangstilfelle sist.
Det var det, Stan. Jeg fant noen rester.
Skulle jeg bare kaste det? Kom igjen, la oss spille.
Vent, denne gangen... På tre skyter du.
Klar? Én, to, tre!
Pokker! Hva foregår her?
Jeg mener... Noe er... Vi så at jeg skjøt først.
–Det må være en feil eller noe i... –Vi tar en pause.
–Og en øl? –Nei, jeg må si det til Donna.
Dette er et av flaggskipspillene deres.
Vi bruker jo begge linjene.
Jeg må vel bare dra bort dit.
–Kan du kjøre? –Selvsagt. Pokker!
Stan, kan du hente jentene på skolen?
Hva? Nei. Jeg har ikke sett dem på to år.
Her. Se. Du kan fikse det.
Og kjøp gjerne noe snacks til dem.
Han rørte såpa! Han rørte såpa!
Veldig fikst, damer. Veldig fikst.
–Så du ansiktsuttrykket hans? –Ubetalelig.
Det er en brannrisiko.
–Hei, hvor er Donna? –Jøss, se hvem som er her.
Burde ikke du være på Tahiti?
–"Tank Battle" er ikke rettferdig. –Vi har større problemer nå.
Jeg skyter, men spillet registrerer det ikke, og jeg blir drept.
Kan det ikke være at du skyter sist?
Nei, selv da jeg jukset, var resultatet tilfeldig.
Systemet deres leser vel inndata fra flere modemer?
Så i en gitt spillsyklus sjekkes det hvem som skjøt.
Hvis du sier at den hvis skudd er det neste i køen–
–vinner, så har du rett.
Gratulerer. Det er likt for alle brukerne.
Men det gjenspeiler ikke hvem som skjøt først.
Hva er poenget om utfallet er tilfeldig?
Det gjør ikke noe, ok? Jeg har en løsning.
–Er ikke du bare maskinvare–fyren? –Jeg studerte datavitenskap...
...og fikk toppkarakterer, så kanskje dere bør holde kjeft.
Dere tidsstempler inndata fra hvert modem. Ved hvert sveip–
–settes de i rett sekvens før de utføres.
Dermed vinner den som skjøt først.
–Det er solid. –Det er ikke dumt.
Vi bør... Vi bør gjøre det.
Finn Donna. Noen prøvde å kidnappe barna hennes.
Pokker også, Stan. Gi meg telefonen.
Gordon Clark her.
Ja, jeg forstår. Det var en venn jeg ba om...
Ja, vi skal ringe først.
Vel, jeg er lei for bryet, rektor Hawkins.
Nei da, jeg kommer med en gang.
–Pizzaer i én uke om dere tier. –Én måned, pluss brus.
–Jeg vil ikke krangle med kona. –Ton måneder.
Én måned, ok? Avtale, lille rotter.
De vil ikke ha det neste, de vil ha et adamseple.
Det vi hadde på oss, hadde iallfall ikke noe å si.
Det har vært skøyerstreker.
Cameron? Du bør se dette.
Vi kan være i trøbbel.
Hva er det?
De svidde et koblingspunkt eller noe. Du bør kanskje ta en titt på det.
–Ja. –Ja.
Det er nøyaktig som "Parallax", men bedre grafikk.
–Hvor fikk dere dette? –En venn av en venn.
En jævel tok "Parallax" og gir det bort.
–Hacket han nettverket vårt? –Jeg tror ikke... Se.
–Vet vi hvem det er? –En fyr. Ingen vet.
Han skal ha signert i kommentarene i subrutinen.
–Tom Rendon. –Sjekk om han er en abonnent.
Rendon, T. Fy faen.
2123 Clarendon Street. Han logger seg fortsatt på.
Hei! Hei! Tom Rendon?
–Hvem er dere? –De du stjal fra.
Å, Mutiny. Veldig kult. Hva syntes dere?
Mr. Rendon, vi er takknemlige for at du har abonnert–
–men du kan ikke kopiere spillet vårt.
Jeg gjorde det bedre.
Om jeg ville slippe unna, hadde jeg ikke...signert.
Du må stoppe, ellers må vi gå til søksmål.
Jeg driver Chatham & Watkins' IT, så jeg kan hjelpe dere finne advokat.
Tror du at det er en spøk? Tror du ikke jenter vil saksøke deg?
Nei, for da sier jeg ikke hvordan dere forbedrer spillet.
Vil dere komme inn og ta en øl?
Du tror kanskje du gjorde spillet bedre, men vi lager nettspill.
Ja, seks farger kan funke på en Commodore, men over telefon...
Dere vil gjøre mer med mindre, det er kunsten.
–Har dere prøvd nyansesimulering? –Nei...
Kombinert med kantutjevning? Ikke gjør alt i C.
Øl–tilbudet står ved lag om dere vil ha leksjonen.
Ikke gjør det igjen. Ellers får vi et alvorlig problem.
Ja, fruer. Mea culpa. Jeg sier opp abonnementet mitt.
–Jeg vil ikke ha det mer. –Folkens, gullgruva.
Til Cameron fra Boz. Det er nok det siste han sendte fra fengsel.
–Hva skal du gjøre? –Boz gikk ut for å kjøpe røyk.
–Vil ikke det ødelegge det? –Jeg gjorde det med søstrene mine.
–Kom igjen. –Flott.
"Kjære Cameron..."
"Jeg skal fatte meg i korthet, for jeg vet eller håper vi sees snart."
"Jeg vil ikke belaste deg med mer av rotet med Johnson."
–"Jeg prøver å legge det bak meg." –Inn med en rumpesex–vits.
"Jeg tenker på kona mi, Cameron. Ekskona mi, mener jeg."
"Og jeg tenker på om sønnene mine vil gjenkjenne meg når jeg slipper ut."
"Det sårer mest. Det er den virkelige kniven i hjertet mitt."
–Vi bør stoppe. –Hvorfor? Det er for bra.
–Ja, la oss glemme det. –Fortsett.
Fullfør det.
Fortsett.
"Var det jeg gjorde, verdt det? Ærlig talt så tror jeg det."
"Er jeg god i Guds øyne? Dette er kanskje fælt, men jeg bryr meg ikke."
"Det er meg på innsiden som betyr noe, ikke Ham."
"Beklager at jeg legger alt dette på deg, men du er alt jeg har."
"Lyset i dette mørke hullet."
–"Boz." –Hva pokker gjør dere?
–Vi bare tullet... –Kom dere ut! Gå hjem!
Det er her jeg bor.
Gå et sted jeg ikke ser deg på lenge, ok?
Vi jobber bra sammen.
Kanskje vi bør starte et prosjekt. Jeg kan finansiere det.
–I det minste i starten. –Vil du det?
–Ja, hvorfor ikke? –Det hadde vært kult.
–Men jeg skal til NorCal. –Men... California?
–Har du en jobb på gang? –Nei, jeg tar bare en sjanse.
Jeg kjøpte billetten den dagen jeg ble oppsagt.
Det er mange store kjøtere der ute. Spis eller bli spist.
Bra, for jeg er sulten. Voff, voff, andre kjøtere.
Du trenger ingen partner. Hva du enn finner på, blir utrolig.
La oss spille en runde til. De har nok kodet det om nå.
På tre, ingen juksing denne gangen. Sikt... Klar?
Én, to, tre.
–Hvorfor så forsinket? –Rart.
Få brukere, alle på egne linjer. Forsinkelsen bør være umerkelig.
–Ikke så ille. –Jeg hadde ikke betalt for det.
De må ha rotet det til. Nå suger spillet mer.
Én, to, tre.
Jeg forstår ikke. Tidsstempelkoden bør bare ta 100 ms ekstra, maks.
–Hvor mange brukere har vi nå? –132.
Sjekk igjen, idiot. Jeg ser 80 modemer.
Vent litt. Det er kode her som vi ikke har skrevet.
–Hva? Hva foregår? –Noen hacket "Tank Battle".
De la til kode som lar flere brukere spille på én linje.
Som et barn som kjøper kinobillett og gir den til venner.
–Hvor mange hacker er sånn? –En lar 12 brukere bruke én linje.
Hva? Hvordan skjedde dette? Har dere bakdører i koden?
–Ja, vi bruker alltid... –Har dere fortalt noen?
Vi sletter koden. Ingen gratisspill. Så snakker vi om sikkerhet.
Vent litt. Hvis en bruker har hacket det, kan jeg spore ham.
–Hvordan gjorde du det? –Hva da?
Bare fortell meg, ok? Du stjal penger ved å få 12 modemer til å dele linje.
Du skylder meg å fortelle hvordan.
Jeg bygget egen hussentral. 12 er lite. Jeg jobber med det tredoble.
Hvis Mutiny kunne gjøre det, ville de faste kostnadene reduseres kraftig.
–Vil du vite hva jeg tror? –Jeg vil ikke svi kyllingen min.
Du er flink. Du kunne hacket hvem som helst.
Men gjør du det? CompuServe? GEnie? Neppe.
Du kloner bare våre spill og hacker vårt nettverk.
Enten bruker du all din tid på å hate oss, eller du elsker det vi gjør.
–Hvem sier det tar så mye tid? –Jeg.
Jeg sjekket toppbrukerne basert på timer pålogget. Du var nummer fire.
Jeg kan ordne en programvare–PBX for dere. Jeg kan ordne 50.
–Ber du om en jobb? –Nei, jeg liker jobben min.
Den er godt betalt, god arbeidstid. Jeg jobber på spill i fritiden.
Du er ingen spilldesigner.
Du må ha konseptet, den opprinnelige oppfinnelsen.
Ikke strø alvestøv på det andre har skapt.
Kan jeg få slippe skjenneprekenen?
–Ring meg om dere vil ha PBX–en. –Ok...
Advokatene sa det verste vi kan gjøre, er å konfrontere Rendon selv.
Jeg håper du ikke gjorde noe dumt.
Han hacker for å få oppmerksomhet. Og jeg tror han er ekte vare.
Jeg kan ikke tro jeg sier det, men vi bør ansette ham.
Han er interessert og ga meg CV–en sin, men jeg ville snakke med deg.
Du har allerede ansatt ham, ikke sant? Flott.
Jeg planla vår juridiske strategi. Så effektiv bruk av ressursene våre.
–Hva tilbød du ham? –25 000.
Si 20. Han vil godta det.
Jeg ringte jobben hans. De ofret ham.
De skulle sparke ham uansett, og han vet det.
Vil du betale ham mer, kan du gi ham min lønn.
For hvis du tar ensidige avgjørelser som dette, blir jeg ikke værende, ok?
Ja, ok.
Og takk.
–Hallo? –Hvordan var dagen din?
Nei, nei, nei. Du først.
–Hvordan var dagen på kontoret? –Bra.
Vi databehandler papirer og arkiverer alt.
–Og...? –Og, vel...
...iblant får jeg bruke mikrofiche–maskinen.
Det er alvorlige saker. Man trenger godkjenning.
–Ok, dette er min feil. –Kom igjen. Selvsagt ikke.
–Jo, han straffer deg for Peter. –Hva mener du?
Peter... Han fikk med faren min på noen forretninger.
En i Zurich og noe annet. Men det ble ikke noe av.
Det var ikke ekte. Far tapte noen millioner.
Det skjedde rett før vi skilte oss.
Far blottstilte seg grunnet meg, og Peter betalte ham ikke tilbake.
–Hvorfor fortalte du meg aldri det? –Fordi jeg hater meg selv for det.
Jeg ville ikke at du skulle se på meg som et offer eller en idiot.
Men jeg skal ringe far med en gang.
–Han kan ikke gjøre dette. –Nei, Sara, vent.
Dette har plaget meg i hele dag.
Det måtte være en grunn. Faren din tester meg. Han vil ta mål av meg.
Hvis du var min datter, hadde jeg gjort det samme.
Ja, men det er dumt. Det er bortkastet.
–Jeg lar deg ikke bare... –Ikke uroe deg.
Jeg er en stor gutt. Jeg lærer mye.
Så vi kan la dette hvile litt.
–Ok. –Én ting til.
Med lønnen min blir ikke en leilighet i North Parks mulig.
Jeg bryr meg ikke. Vi kan slå opp et telt.
Vi sees hjemme.
–Jeg elsker deg. –Jeg elsker deg også.
Bør jeg ringe dem? Jeg gleder meg til at dere smaker dette.
Jeg så hentemat–boksene i søpla.
Jeg bare tester deg. Du liker vel Sals cacciatore?
Besettelsen din med "Tank Battle" lønte seg.
Kodeapene mine sa tidsstempel–ideen var genial.
Å ja, jeg tok en liten pause fra arbeidet, så...
Ja visst, Sexybeard.
Loggen viser at du var pålogget i ni timer.
Jeg må ha latt den stå på. Kodingen deres gjorde problemet verre.
–Viste de deg forsinkelsen? –Ja, men det var Toms hack.
–Og Cameron ansatte ham. –Det er logisk. Hun er fortsatt gal.
Han har utviklet en programvare–PBX som lar 50 brukere spille på 1 linje.
Det ville være stort.
Jeg vil nesten gå tilbake til og se om varaformannen vil ombestemme seg.
–Hvor mange potensielle brukere? –Det er umulig å vite.
Er ikke det viktig? Det påvirker verdsettelsen.
–Men det er ingen krystallkule. –Kanskje.
Dere trenger et kart over nettverket.
Mutiny ser bare en undermengde til enhver tid...
Hva om alle som kunne logge seg på, gjorde det samtidig?
Hvor mange ville det være? Jeg må begynne på dette. Spis uten meg!
Du kan jobbe her, men ikke bo her.
Ja.
Brevene dine betydde mye.
Det siste du sendte, signerte du med "Catherine".
Cameron var fars navn.
Jeg begynte å bruke det etter at han døde.
Jeg skrev til ham i Vietnam, så jeg skrev det vel ved en feil.
Hør her, Boz...
Du kan ikke bare fylle konvolutter her.
Regnskapet vårt er et rot. Kundefordeling, alt det...
–Du vet det er "fordring". –Nei, det vet jeg ikke. Jeg suger.
Du må se på det og utføre litt direktørmagi.
Og vi trenger hjelp med å skaffe penger. Du får ditt eget hjørne...
Jeg trenger litt tid til å få orden i hodet mitt.
Kom igjen, du er smart. Jeg kjenner meg selv bedre enn du gjør.
Herregud, det er fint at du lar meg jobbe her.
Men jeg...
Jeg er ikke klar for det ennå.
–Hvor mye tid trenger du? –Jeg vet ærlig talt ikke.
Mr. Wheeler, dette kom til deg.
–Var det en lapp? –Ja, den var inni.
–Les den, Caroline. –Selvsagt.
Det står: "Takk for muligheten." Ikke signert.
–Jeg tror det er et vaffeljern. –Jeg vet hvem det er fra.